Tja, han är ju redan halvt balsamerad.
Låt oss få upp honom på bordet och avsluta jobbet.
Released on www.DanishBits.org
- Vill du ha något annat, Eleanor? - Behandla mig inte som en invalid.
Jag mår mycket bättre.
Jag tror till och med att jag hade klarat av balen. Jag hade gärna gått.
Jag var bara rädd att du inte var i fysisk form för det.
Jag kan nog vara i form för mer än du inser.
Everett...
Jag tror att det är dags för oss att återuppbygga vår familj.
Låt lampan vara tänd.
Notera effekten av några få droppar adrenalinklorid på pupillerna.
Den vidgas. Än sen? Det var väntat.
Har du inte kommit längre i din forskning?
Dr Zinberg insisterade på en stegvis ökning i laboratoriearbetet.
Det här är inte stegvis ökning, det här är orörlighet.
Jag har jobbat på en annan sak som du nog finner mer intressant.
Kaliumklorid.
Hjärtarytmi. Ledsen, Bertie. Jag är rädd att du har förlorat din kanin.
- Vad gör du? - Du bör nog passa dig.
Effekten är vanligtvis omedelbar.
Det där är vad du borde jobba på.
Dr Thackery, följ genast med mig.
Var är han?!
- Tror ni att jag skojar? - Mr Brockhurst.
- Jag ska hämta mina töser. - Den båten har redan gått.
Stoppa undan revolvern och gå innan jag tvingas ringa polisen.
Ring polisen! Det är du som är skyldig till brott. Det är stöld!
Jäntorna var min egendom! Ge hit dem som de var förut!
Det kan jag inte göra. Nej, lyssna på mig.
Många siamesiska tvillingar har bett mig utföra denna operation.
Det är ett par systrar på mitt kontor just nu.
- De är svenskor, tolv år gamla. - Skitprat!
De är blonda blåögda och vackra.
De sitter ihop i bröstkorgen så jag kan inte separera dem-
- men nån som ni kan göra en liten vinst.
- Låt mig se dem. - De är på mitt kontor.
Försök inget.
- Bra jobbat. - Tro det eller ej...
men det var första gången jag fick använda det där.
Jag undrar hur du kan ha sån tur att du får fram så ansenliga summor.
- Och så fort. - Det är inte din sak.
Det borde kanske vara det. Vi kan samarbeta och dela varandras tur.
Jag försäkrar att pengarna i kuvertet är allt som återstår av min tur.
På gott och ont.
- Ska ni inte räkna dem? - Efter vår långa bekantskap?
Flickan är er.
- Vill ni ha ett kvitto? - Nej, det behövs inte.
Får jag då ge er ett råd?
Begrunda dessa ord från den vise man som sa:
"Vem, som är älskad, är fattig?"
- Confucius? - Oscar Wilde.
Jag tror att vi borde sälja huset. Det har inte tillräckligt med plats.
Var det en antydan om att jag bör återvända hem tidigare?
Naturligtvis inte, kära du. Du får stanna så länge du vill.
Vi älskar att ha Dorothy här. Inte sant, Everett?
Ja, men vi behöver nog inte besvära henne längre.
Du har ju mått så bra på sistone, vilket de senaste händelserna visar.
Det är säkert inget besvär. Det förgyller min dag bara att se henne.
Varför vill du då sälja huset?
För att det inte finns plats för alla barn vi kommer att få.
Och det vore trevligt med en tomt så att de kan leka i gräset.
Dr Gallinger? Frank Moorhouse från New Yorks detektivbyrå.
Ursäkta att jag stör så sent, men kan vi byta några ord?
Naturligtvis. Var snäll och stig på.
Min hustru Eleanor och hennes syster ms Walcott.
Får jag presentera inspektör Moorhouse.
Jag går rakt på sak. Jag förstår att ni är bekanta med dr Henry Cotton.
- Ja. - Jag beklagar, men doktorn har dött.
Förgiftad.
- Vad hände? - Det är vad vi försöker reda ut.
Jag spårar hans aktiviteter dagarna innan för att hitta en misstänkt.
Enligt hans kalender dinerade han här kvällen innan han dog.
Sa han nåt som antydde att han fruktade för sitt liv?
- Nej, det tror jag inte. - Förlåt att jag avbryter, Everett.
Får jag erbjuda er en kopp varmt te?
Det var vänligt av er, mrs Gallinger. Tack så mycket.
Everett, får jag besvära dig med att tända spisen?
Ursäktar ni mig ett ögonblick? Var snäll och slå er ner.
- En kaka? - Nej tack.
Förlåt, Everett. Jag trodde inte att de skulle komma på mig så snart.
Komma på dig med vad, kära du?
Jag dödade ju dr Cotton.
Jag la det här i hans soppa.
RÅTTGIFT
- Varför? - Varför?
Du sa ju att han gjorde dig frisk. Varför?
Åh, Everett. Förstår du inte? Jag är inte alls frisk.
Säg ingenting. Låt mig sköta det här.
Ursäkta mig, min hustru och jag blev så förskräckta av nyheten.
Jag berättade lite om er bakgrund med dr Cotton.
En enastående man. Jag är stolt över den vänskap som utvecklades-
-under hans behandling av min hustru.
- Mjölk och socker? - Mjölk, tack.
Den här är till er.
Mr Dominczyk, jag har tyvärr dåliga nyheter.
Sjukhusstyrelsen har beslutat att stänga avdelningen.
Det är bara ni kvar. Och jag har ingen aning om hur jag ska hjälpa er.
Drogade du?
Kokain. Och heroin.
Hur slutade du?
En kvinna hjälper mig. En vän.
Vi pratar.
Jag kanske kan prata med henne.
- Hur passar den? - Vet inte än.
- Hur kan du inte veta? - Det är inte som att prova skor.
Det kräver koncentration.
Blodflöde är viktigt, men den måste sitta åt.
Du vet mycket om karlars pittar för nån som har undvikit dem hela livet.
Är det för besvärligt så kan vi prova dem på en herrelös hund istället.
Eller så slutar du babbla och gör lite nytta istället-
-så att jag kan bibehålla det här.
- Hur då? - Inte vet jag.
- Sjung en sång. - En sång?
Ja, det kan hjälpa mig komma i rätt stämning.
Men inget om Gud, helgon eller det jävla Jesusbarnet.
- Jag sjunger inget snuskigt. - Kan du nåt sånt?
- Nej. - Nähä.
Vad sägs om "My Wild Irish Rose"?
Nej, den där rösten får den bara att dra sig tillbaka och söka skydd.
Det där funkar! Gör det igen!
Över till nya ärenden.
Kommittén har varit outtröttlig i sin jakt på en byggmästare-
- som kan slutföra sjukhuset utan ytterligare försening och kostnad.
Efter noggrant övervägande nominerar vi mr Raphael Warren-
-från firman Tate, Warren and Bond.
Hans meriter har ni framför er, men ni är nog bekanta med hans arbete-
- i synnerhet de överdådiga hotell som han har byggt åt överste Astor.
Han rekommenderas dessutom av min son.
Om ni inte har några invändningar föreslår jag att vi röstar. Alla för?
Mr Barrow?
- Mr Warren. Varsågod och sitt, sir. - Tack.
Mr Warren, välkommen till The Knick.
Jag har bara en sak att säga, och jag hoppas att ni tar till er det.
Er enda förhållningsregel från oss är sparsamhet.
Enligt min erfarenhet är sparsamhet inte alltid det mest ekonomiska.
Men jag har granskat era ritningar-
- och ni blir nog nöjda med mitt reviderade kostnadsförslag.
Bra, då är Barrow mannen för er.
Mr Warren, jag ser fram emot en givande arbetsrelation.
Då var det avgjort. Saknas fler frågor förklarar jag mötet avslutat.
Tack, mina herrar.
- Gratulerar. - Det ska bli ett sant nöje.
Mr Barrow, kan vi utbyta ett ord?
Mitt kontor ligger en trappa ner. Kan ni vänta i entrén?
Mr Barrow...
Herman, du lär bli glad att höra-
- att klubben har röstat ja till ditt medlemskap.
Jaså?
- Jag hade gett upp hoppet. - Du förtjänar ett erkännande...
för ditt hårda jobb här. Du är en man på väg upp, Herman.
Dra nytta av det. Och se till att sekreteraren har din postväxel-
- på summan tvåtusen dollar innan arbetsdagens slut.
- Är inte årsavgiften tvåhundra? - Jo.
Men det är utöver de tvåtusen som vi bidrar med till klubbens expansion.
- Vi bygger en kvinnoavdelning. - Jaså?
- Pengar är väl inget problem? - Nej då, se det som avklarat.
Adjö, då.
Dr Thackery, tack för att ni kom.
Den här damen säger att hon känner dig.
- Jaså? Det tror jag inte, miss...? - O'Connor.
Du gjorde det här, om du minns.
Du rätade ut min näsa med en del av ett gammalt guldörhänge.
Ursäkta, men det har jag inget som helst minne av.
På Cromartie. Jag betalade dig i heroin.
Ursäkta mig.
Alla visste att ni var den berömde dr Thackery.
- Gjorde jag det med ett guldörhänge? - Det tillhörde min mor.
Jag är rädd att din mor inte var helt sanningsenlig.
Det är inte guld och det korroderar. Det är nog orsaken till svullnaden.
Sköterskan får boka in en operation för en mer permanent lösning.
- Som vad? - Nåt annat.
Jag måste varna dig, jag har slut på heroin.
Huset bjuder.
Tack.
Vad är det för fel?
Jag har fått dessa huggande smärtor.
- Är det värre efter en måltid? - Nej, det är inte ett magsår.
- Låt mig undersöka dig ordentligt. - Nej tack.
Låt mig åtminstone titta på din avföring.
Inte ens om du själv kröp upp och hämtade den.
Ett fint hus, mr Barrow. Jag kan tänka mig många potentiella köpare.
Ärligt talat, mr Stern. Jag befinner mig för närvarande i ekonomisk knipa.
Därför har jag inte tid med offentliga visningar.
- Hur tänker ni då sälja det? - Jag tänkte att ni ville köpa det.
Som en investering. Om ni är villig att betala det kontant idag-
- så kan jag säkert göra det värt besväret.
- Vilken summa hade ni tänkt er? - Hur mycket är huset värt?
- Femtusen. - Det är ert för tre och fem.
- Kan ni flytta ut denna vecka? - Naturligtvis.
Ingreppet kallas septoplasti.
Jag placerar dig under narkos och för in denna i näsborrarna.
- Vad är den gjord av? - Celluloid.
Materialet de använder för att tillverka film. Starkt och formbart.
Jag använder den för att ge stöd när jag avlägsnar det överflödiga köttet.
Tack för att du gör mig den här tjänsten, John.
Jag vet att du hade vissa förbehåll.
- Jag vill be dig om en liten tjänst. - Naturligtvis.
Kan du tänka dig att tala med en patient på missbruksavdelningen?
Jag tror att du kan hjälpa honom, som du hjälpte mig med tvillingarna.
Blir han inte än mer upprörd av att tala med nån som ser ut som jag?
Det viktiga är effekten som dina ord har på honom.
Han behöver inte ens se dig.
En herre önskar tala med frun.
Det här är Effie Barrow.
Mrs Barrow, ursäkta att jag stör men er make var upptagen på sjukhuset.
- Kan ni ge honom ett meddelande? - Vem är det som talar?
Säg att dammsugarsystemet har installerats enligt instruktionerna.
- Dammsugarsystem? - Det är det senaste.
Man kan dammsuga mattor i alla rum-
- med en slang kopplad till en maskin i källaren.
Nåt sånt har inte installerats här.
Det är i det nya huset, mrs Barrow. Det på West 74th Street.
Oj, måtte jag inte ha förstört över- raskningen. Glöm inte meddelandet.
Jag kan inte bestämma mig för om jag helst vill se dig-
-i diamanter eller i safirer.
- Varför inte både och? - Ja, varför inte.
Vilka tror du passar bäst med din uniform?
Jag kommer inte alltid att bära min uniform.
Eller nåt annat, för den delen.
Neely, där är du ju.
Vad tror du? Skulle Lucy passa bäst i diamanter eller safirer?
Med de där blå ögonen? Säkerligen safirer.
Jag skulle kunna gotta mig i lyx hela dagen, men jag bör nog återgå.
Det var trevligt att tala med er.
- Varför hämtar jag dig här? - Jag lämnade tackbrev för balen.
Hoppa in. Jag är utsvulten.
Är du på plats?
Jag har undersökt hälsoinspektör Speights död.
Phillips far fick veta det.
Han vill att jag enbart ägnar mig åt mina äktenskapliga plikter-
- och har låtit män följa efter mig varje gång jag lämnar huset.
Han menar säkert väl.
Men om det stör dig kan jag tala med honom.
- Det är inte det som är problemet. - Vad är det, då?
Åh, Henry...
Min undersökning tog en hemsk vändning och implicerar nu pappa.
Vad menar du?
Han bryter mot sjörätten, immigrationslagarna och...
Han har delat ut andraklassbiljetter till passagerarna i tredjeklass.
- Varför då? - För att passagerarna är sjuka.
Andraklass landstiger på Manhattan-
- och han har mutat hamninspektörerna för att titta bort.
Pappa undviker miljontals dollar i böter och returbiljetter.
Det var vad Speight utredde.
Jag kan bara anta att pappa fick veta det och lät döda honom.
- Är han verkligen kapabel att mörda? - Bevisen finns där.
Han bär ansvar för böldpestutbrotten både här och i San Francisco.
- Den har brutit ut på Hawaii också. - Enligt våra skepps tidtabell.
Jag antar att han blev desperat.
Och det var så här han försökte räta upp fartyget.
Jag kan bara inte tro det.
- Dr Gallinger. - Hur står det till, dr Warner?
Får jag presentera min hustru Eleanor och hennes syster miss Walcott?
Mina damer, ursäkta oss ett ögonblick medan vi diskuterar arrangemangen.
Jag ville visa vårt dagrum. Din hustru lär nog finna det lugnande.
- Var hon tidigare dr Cottons patient? - Det är korrekt.
Därför insisterar jag på att inga ingrepp sker utan mitt godkännande.
Oroa dig inte. Jag delar inte Cottons entusiasm-
-för kirurgiska lösningar på allt.
Hennes fysiska och psykologiska tillstånd kommer noga att bedömas-
- för att fastslå vilken behandling som är att föredra.
Kommer hon att vara lycklig? Ska hon tillbringa sina resterande dagar här-
- vill jag att hon har ett så tillfredsställande liv som möjligt.
Vi ska göra vårt bästa.
- Jag tror att det här är ett misstag. - Det är så här det måste bli.
Snälla du, lämna mig inte här.
- Vad tror du? - Att du gör en höna av en fjäder.
Vad jag förstår så behöver de fler sköterskor på nya Knick, inte färre.
- Visst, fler som du. - Vad ska det betyda?
Att de behöver färre flickor som jag. Du har väl två ögon, Lucy?
Henry Robertson har förvandlat sköterskorna till en skönhetstävling-
- så att de passar det nya sjukhusets dekorationer och pneumatiska hissar.
Och en alldaglig flicka som jag är det ingen som ser som en utsmyckning.
Lucy, du har ett telefonsamtal.
Det här är Lucy Elkins.
Ja, A.D. Elkins är min far. Vem är det här?
Följ mig.
Jag fann ett kort i hans plånbok med ditt och Knickerbockers namn på.
- Pastor Elkins... - Vänd på honom.
Pappa...
Lily smiskade hans bakdel med niosvansen som vanligt.
Plötsligt rullade hans ögon bakåt i skallen.
Har han gjort det här förut?
Nästan varje dag de senaste månaderna.
Pappa, pappa...
Han har drabbats av ett paralytiskt slaganfall.
Finns det nåt vi kan göra?
Det enda jag kan göra är att hålla honom vid liv.
Tror du att han kan höra oss?
Hans ögon tycks följa dig, så det är möjligt.
Jag skulle vilja vänta tills imorgon med att åka.
Naturligtvis.
Du måste vara nöjd. Med Eleanors öde beseglat...
- kan du fortsätta söka en make. - Du behöver inte vara elak.
Du vet att jag inte ville att det skulle sluta så här.
Men jag finner viss tröst i vetskapen om-
- att hon inte fördärvades av någon nedärvd svaghet.
Så det är osannolikt att jag skulle drabbas av samma öde.
Det gör du säkert inte.
Stark, kvick och vacker...
Ni Walcott-flickor har en överlägsen härstamning.
Detsamma gäller Gallinger-männen.
Naturligtvis är mitt arv identiskt med min systers.
Folk kommenterade ofta det.
Det är ögonen.
Och de fylliga läpparna...
- Titta, Pounce! - Hästen har en patte på ryggen.
Det är en kamel, din idiot. Från Arabien.
- Fråga Harry, hon vet. - Det heter "dromedar".
- Kameler har två pucklar. - Jag vill ha två pucklar, Myrtle.
- Vakta dina ord. - Förlåt, syster.
- Ingen syster längre, mr Pouncey. - Dog hon?
- Vem? - Din syster.
På sätt och vis.
Titta, här är skräckkabinettet jag berättade om. Vem vill bli skrämd?
- Kommer du? - Jag väntar här.
Du är inte åtalad längre. Inget säger att du inte får ha lite skoj.
- Det känns bara inte rätt. - Du har ingen skuld kvar att betala.
Gud släppte dig fri. Hans folk gjorde åtminstone det.
Dessutom avgav du inget eländeslöfte. Några leenden skadar inte.
Om tio år eller så är risken stor att vi har hamnat i jorden.
Ägna inte resten åt att slava över en diskho-
- med att tvätta fårtarmar för andra människors nöjes skull.
- Kom igen. - Nåväl.
Duktig flicka. Kom nu.
Herrejävlar! Han gick bara fram och åt upp hela kameran! Jag svär! Titta!
- Hur gjorde han det? - Det kanske var en liten kamera.
- Nu åt han kameramannen också! - Det här är obegripligt.
- Kan vi titta igen? - Vänta lite.
Nix, det här är min sista. Vi kan antingen se det här igen-
- eller gå och köpa några av de där fina sötsakerna de sålde.
- Karameller låter bättre. - Sant.
Här har du.
Titta där.
Tack, Thomas. Du har varit en sann vän.
Trodde du nånsin att du skulle kalla mig det?
Gamle Tom Cleary, skitstöveln i ambulansen.
- Vilka saker du brukade kalla mig... - Bara för att du gjorde detsamma.
Jag vet att jag inte behandlade dig väl.
Jag gillar fortfarande inte nunnor, men du...
- Du vann mitt hjärta. Det menar jag. - Jag kan säga detsamma.
- Vad gör du?! - Jag kysser dig!
- Är du galen? - Vad var då allt prat?
Ömsesidig respekt! Var det därför du tog hit mig?
För att roa mig i hopp om att jag skulle ge tillbaka för allt du gjort?
- Är det därför?! Är det din plan?! - Det är ingen plan!
Jag hyser känslor för dig, precis som jag just sa. Du sa det också.
Absolut inte! Du är vad du alltid har varit. Jag blundade bara för det.
Jag går hem. Och håll dig borta från mig där.
Herregud...
Så dr Gallinger fortskred med sitt lilla eugenikprojekt trots allt.
- Hur många är det? - Femtiotvå.
Alla är gossar i åldrarna femton till arton.
Du håller säkert med om allvaret i detta.
Dr Gallinger bryter helt uppenbart mot medicinsk etik.
Dessa pojkar opererades mot sin vilja.
- Mot sin vilja? - Uppenbarligen.
De var för unga för att kunna lämna sitt medgivande.
- Står det var ingreppen ägde rum? - Nej.
Men jag antar att de ägde rum i det så kallade "idiothuset".
Jag ger definitivt inte mitt samtycke.
Men det är inte olagligt och det hände inte på The Knick.
Så jag vet inte vad jag kan göra åt det.
Mrs Alford, får jag presentera mr Dominczyk?
- Hur står det till? - Hur står det till?
Jag förstår inte varför jag inte får titta på din tös.
Om jag hade en tös skulle du få titta på henne.
Som jag förklarade så är det viktiga hennes ord och ljudet av hennes röst.
Att titta på en vacker kvinna skulle bara distrahera och minska effekten.
Mr Dominczyk... Jag är osäker på hur jag ska börja.
Kan ni inte berätta lite om er själv?
Jag är rörläggare. Och jag är även fyllerist.
Jo... Dricker ni ofta?
Så fort jag får chansen. Det är det som gör mig till en fyllerist.
Du har rätt, hon har en vacker röst.
Minns ni den första gången som ni tog ett glas?
Nej, det var när jag var ett barn.
Var era föräldrar de första som gav er alkohol?
Min mor gav mig whisky.
Hon doppade en trasa i den och lät mig suga på den.
- Varför i hela världen gjorde hon så? - För att få tyst på mig.
Champagne?
- Vad firar vi? - Först en skål.
- För överraskningar. - Som du vill.
För överraskningar.
Vad ska vi göra nu, krossa glasen i eldstaden som ryssar?
- Effie? - Jag väntar.
- På vad? - Min överraskning.
Vilken överraskning?
Herman, du har aldrig varit de stora gesternas man.
Jag vill inte förstöra det, men det är inte mitt fel.
En man ringde hit och sökte dig.
- Vilken man? - Han uppgav inte sitt namn.
Men han berättade allt om det nya huset och dammsugarsystemet.
På 74th Street! Så elegant!
Jag förstår.
Nå, Herman? Vem är han?
Han är en arkitekt som tidigare var anställd av mig.
När hade du tänkt berätta det för mig?
Jag antar att nu är en tid så god som någon.
Vi kanske kan åka och titta efter middagen?
Nej, Effie. Du behöver aldrig se det huset.
Vad pratar du om? Varför i hela världen inte?
För att jag avser att bo där med en annan kvinna.
Jag har även tagit mig friheten att sälja detta hus.
Ni kan stanna veckan ut, men sen måste du och barnen härifrån.
Jag har hyrt er en lägenhet i centrum. Två rum utan hiss.
Var det en tillräckligt stor gest för dig?
För guds skull...
Mrs Alford? Det är dags.
- Är du beredd? - Att få se ut som mig själv igen.
Bertie.
Doktorn, jag har ingen puls.
Vidgade. Han har fått en reaktion. Sänk bordet.
Tre, två, ett.
- Bertie, brandy och stryknin. - Fortfarande ingen puls.
Lucy, pumpa hennes armar.
Ta över.
- Hör du nåt? - Nej, ingenting.
- Vad gör du? - Begränsar cirkulationen...
och minskar trycket på hennes hjärta.
Ta ut slangen ur hennes mun.
Ja?
Vill du fortfarande att jag åker imorgon?
Nej.
Ripped and synced by ---===DBRETAiL===---